Carrie Bradshaw kender god sex (og er ikke bange for at spørge)
fire kvinder og en begravelse
Det er kun passende at bære den lille sorte kjole i dagslys i to tilfælde:
Når man forlader en fest for sent eller for tidligt.
JAVIER, DESIGNER, DØD I EN ALDER AF 34.
Javier var en Cubansk designer.
Han var også min gode ven.
Jeg havde kendt ham, da han hed Harvey. Javier elskede tøj.
Desværre elskede han heroin mere.
- Hold da fest! - Kan du lide det?
Er det ikke forkert at bære en død mands design til hans begravelse?
Når det koster 2.000 dollar, skal det også bruges.
- Det er løgn! - Prisen er gået 30% op siden i går.
I New York er man mere moderne, når man er død.
Jeg må se pragtfuld ud. Alle af betydning kommer.
Det er en begravelse, ikke fredag aften på Bond Street.
Du vrøvler.
- Undskyld, jeg kommer for sent. - Er hele byen inviteret?
- Carrie inviterede mig. - Må du tage en gæst med?
- Vi skal på Magritte-udstilling. - Den kjole er ret upassende.
Tilsyneladende var Charlotte og jeg upassende klædt.
Der var den: Javiers forårskollektion. Det var hans livs bedste opvisning.
- Alle har en Javier-model på. - Jeg sagde det jo.
- Må jeg ikke nok låne din hat? - Lad gå.
Men hvis nogen spørger, var det en gave fra designeren.
Mine hæler synker ned. Så meget for en ærefuld død.
Se Josephina.
- Hun er smuk. - Det var hun ikke i sidste uge.
Josephina var Javiers søster, arving til Javier-industrien.
Før var hun den grimme ælling, nu var hun Donatella Versace.
Døden klædte hende helt afgjort.
- Ryger du til en begravelse? - Det ville Javier have ønsket.
Vi vil bede jer om, til Javiers minde
at alle bidrag gives til Javier House
et hjem for dem i modebranchen
som lider af stofmisbrug.
Ikke nu.
- Jeg vil hjælpe med at rejse penge. - Det er usædvanligt pænt af dig.
Adresselisten bliver uvurderlig.
Jeg får alle hemmelige numre i Manhattan.
Det måtte man give hende: Hun kunne se det positive i alting.
En mands død var en anden kvindes PR-kup.
Jeg er Samantha Jones, PR-medarbejder...
- Undskyld. - Det skal du ikke tænke på.
Hun elskede hatte. Det er faktisk passende.
- Din mor? - Min kone.
Det gør mig ondt.
Det gør ikke noget. Tak.
Børn?
Det er bare til en drink. Han arbejder lige ved galleriet.
- Samlede du en op på kirkegården? - Han er meget flot.
- Enkemænd er forbudt område. - På grund af den afdøde kone.
Selv hvis hun var en sæk, vil du altid stå i skyggen af hende.
Du bør ikke tale dårligt om hans kone.
Det er ikke hans skyld, at hun døde.
Den oplevelse gør ham mere følsom.
Han er i kontakt med sine følelser.
Det er faktisk romantisk. Og han har været gift.
Det viser, at han kan forpligte sig.
Så gå ud med en fraskilt fyr. Så er alle i live.
Ægteskabet overbeviste bare Big om, at han hader forpligtelser.
- Du slog op med ham. - Er jeg så bange for forpligtelser?
Mens de lagde Javier til hvile
inspicerede Miranda sit nye hjem.
- Er det kun dig? - Ja, kun mig.
Det er en stor lejlighed til en person.
Jeg har mange sko.
- Måske flytter kæresten ind? - Nej, ingen kæreste. Kun mig.
- Min søn har sin eget firma. - Ellers tak.
Jeg tager den.
Og dermed købte miss Miranda Hobbs, alias Kun Mig
sin første lejlighed og fejrede det med en drink.
Mens Miranda fejrede sin fremtid, tænkte jeg over min egen.
I en by, hvor alt går så stærkt, at søndagsavisen kommer om lørdagen
hvordan kunne vi så vide, hvor lang tid vi har igen?
Der var meget, jeg ikke havde gjort. Jeg havde aldrig været i Grækenland
og skyldte stadig på mit visakort.
Undertiden føltes det, som om jeg knap nok levede.
Det er bare mig.
Hvordan har du det?
- Jeg har lige været til begravelse. - Og så tænkte du på mig? Smigrende.
Hør her... Har du lyst til at spise middag en dag?
Hvem skal jeg spise med?
- Mig. - Så må jeg checke min kalender.
Nu lægger jeg på.
Godt. Lørdag kl. 20 på Roberto. Kom, eller vær kedelig.
Din oldsag.
Det var nemt. Jeg havde lavet en aftale med Big lørdag aften.
På under 30 sekunder havde vi genoplivet et forhold
der havde taget et halvt år at lægge i graven.
Samantha gik i gang med at slå sine egne rekorder.
Jeg donerer sjældent.
De er velkommen i bestyrelsen. Måske kan De gøre en undtagelse?
Det hører til undtagelserne at blive antastet af en smuk kvinde som De.
Richard Cranwell, senior partner, filantrop, playboy.
Hans speciale var fjendtlige virksomhedsovertagelser.
Smiger betaler sig, mr Cranwell.
- Kald mig Dick. - Dick.
I Samanthas tilfælde var det snarere som en venskabelig fusion.
Vi kan måske diskutere Javier House over en middag?
Det kan nok godt lade sig gøre.
Samantha befamlede Dick Cranwell i en god sags tjeneste.
Desværre ventede hun ikke, at Sandy Cranwell
kom tidligt tilbage fra sine indkøb.
- Forsvind. - Jeg lader forslaget ligge.
Sandy var ikke så godgørende som sin mand.
I realkreditforeningen havde Miranda svært ved at lukke handlen.
- Så det er kun dig? - Ja, kun mig.
Udfyld rubrikken for enlige kvinder og skriv under.
Og din far lægger udbetalingen?
Nej. Kun mig.
Udfyld rubrikken for enlige kvinder.
Miranda udfyldte flere rubrikker for enlige kvinder end en gynækolog.
Hvis jeg var en enlig mand, ville det ikke ske.
Hvis du var en enlig mand, ville jeg gå ud med dig.
Jeg har pengene, et godt job og alligevel spørger de: "Kun dig?".
Køber man en lejlighed alene, har man ikke brug for en mand.
Alle har brug for en mand. Er du husejer, og han bor til leje
er magtbalancen ulige.
Mænd vil ikke have en kvinde, som klarer sig for godt alene.
Har nogen lige bestilt en victoriansk uden is?
- Deres kort virker ikke her. - Prøv igen.
Måske siger jeg det ikke tydeligt nok. De og Deres kort er ikke velkomne.
Samantha havde begået en fejl. Sandy Cranwell ejede stort set byen.
Hun ville have Samantha ud af den.
Kom. Så går vi.
Sandy Cranwell gjorde, hvad alle byens spidser ville have gjort:
Hun angreb Samanthas sociale status.
På tolv timer var Sam røget fra toppen til bunden.
Næste aften mødte Charlotte enkemanden Ned til en drink.
- Næste gang kan vi spise middag. - Det vil jeg gerne.
De snakkede om arkitektur, kunst, fine universiteter.
Ekskonen var slet ikke i inde i billedet...
...indtil ekskonens billede dukkede op.
Hvor er hun køn.
Lad os komme af sted.
Undskyld. Det var tankeløst af mig. Det må være svært for dig.
Det føles bare lidt mærkeligt at tale om hende på et stævnemøde.
Det forstår jeg godt.
Det er en smuk aften.
Ned, er alt i orden?
Undskyld. Det er bare...
At se billedet af Liz og tanken om hende...
- Åh, Gud! Undskyld. - Her, her.
Charlotte hadede, når mænd græd, med det gjorde Ned mere romantisk.
Hvor er det pinligt.
Jeg... har bare så mange følelser.
Det var magiske ord i Charlottes ører.
Tag al den tid, du har brug for.
Tilsyneladende havde Ned kun brug for 45 minutter.
Den nat, under en død kvindes åsyn,
kom Ned tilbage til livet. To gange.
- Et ord: Erstatning. - Ikke når vedkommende er død.
- Hun har faktisk ret. - Jeg hjælper ham over hans tab.
Der står "projicere" i panden på ham.
- Hvordan er det at elske med ham? - Utroligt!
Det var, som om Liz så ned på os og gav os sin velsignelse.
En trekant in extensia.
Min hat fløj hen på hendes gravsten. Hun gav mig et tegn.
"Knep ikke min mand".
Han bad mig komme til en højtidelighed ved hendes gravsted.
Hvornår blev kirkegårde så in?
Det er et tegn på, at han er parat til at komme videre. Med mig.
- Så du kneppede ham til live igen? - Ja, på en måde.
Du må være god!
Den aften skulle jeg ud med Big.
Jeg følte alt muligt: Frygt, lykke, rædsel.
Var jeg parat til at vende tilbage til et liv med Big?
Var det en fejl at se ham igen?
Og hvorfor var jeg så så spændt? Jeg havde aldrig være så forvirret.
Havde Charlotte ret? I en verden, hvor alle søger en forbindelse
kan et forhold da bringe en tilbage til livet?
- Det har jeg aldrig tænkt over. - Hvad sker der, når man dør?
Jeg har for travlt med at tænke på, hvem der er ved at hærge min bil.
- Jeg tror på reinkarnation. - Det er den nemme løsning.
Hvem genfødes du som?
En, der ved bedre.
- Du dufter dejligt. - Jeg prøver at være alvorlig.
Tror du på Himlen? Virkelig?
- Hvad tror du, der er i Himlen. - En stor seng.
Og de siger bare: "Kom indenfor".
- Du tror, Himlen er en seng? - Afhængig af, hvem der ligger i den.
- Jeg går ikke i seng med dig i aften. - Spiser vi ikke bare middag?
Jo.
Kort efter var jeg hjemme hos Big, hvor der er sket så mange dødsfald.
Det føltes skønt og underligt og... forkert.
Vi kan ikke gøre det. Ikke på denne måde.
Du har ret. Vi går indenfor.
Nej, jeg går nu.
Pludselig virkede det som en dårlig ide at genoplive forholdet til Big.
Første gang var jeg sluppet væk i tide.
Ville jeg være lige så heldig anden gang?
Samantha kæmpede med sin egen usikre fremtid.
- Se efter en gang til. - Beklager.
I starten troede hun, det var en beklagelig fejltagelse.
Anden gang var det bare beklageligt.
- Jeg venter på et bord. - Glem det.
Tredje gang Samantha blev afvist, blev det tydeligt.
Hun var mere død i denne by end Javier.
Dagen efter mødte Miranda sin nye nabo.
Er du min nye nabo?
Hej, Miranda Hobbs. Rart at møde dig.
Jeg er ikke flyttet ind endnu. Jeg måler op.
Det er dejligt med et ungt menneske i opgangen.
Det giver stedet lidt liv.
Ruthie holdt sig for sig selv. Giftede sig aldrig.
- Hun døde derinde, ved du nok. - Gjorde hun?
Åh, ja. Der gik en uge, før nogen opdagede, at hun var død.
Rygterne siger, at katten åd halvdelen af hendes ansigt.
Nå, så det er kun dig?
Den aften havde Miranda endnu en foruroligende oplevelse.
Halvvejs gennem maden satte et stykke mad sig fast.
Da hun havde reddet sit eget liv, ringede hun for at få medfølelse.
Desværre havde jeg telefonsvareren på.
Big havde ringet to gange, og jeg vidste ikke, hvad jeg skulle sige.
Jeg fik noget galt i halsen! Jeg var ved at dø, og du er ikke...
- Har du det godt? - Jeg så Hard Copy.
Jeg troede, jeg ville blive kendt som den døde pige, der så dårligt tv.
- Hvorfor ringede du ikke? - Jeg kunne ikke få vejret!
- Jeg kommer til at dø alene! - Skal jeg komme over?
Nej, jeg har det fint. Jeg ringer i morgen.
Men Miranda havde det ikke fint.
Hun gik sulten i seng og låste katten inde i køkkenet.
Efter en uge som social paria
indså Samantha, hun måtte tigge om at få sit liv tilbage.
Hun gik til toppen, til bossen.
Samantha Jones? Navnet lyder bekendt.
Shippy Shipman var frokostdamernes dronning
og ansvarlig for 70 af byens spidsers hedengang.
- Mit arbejde for Javier Fonden? - Nej, det er ikke det.
Du er tøjten, der befamlede min mand ved et velgørenhedsarrangement.
Samantha var ikke alene ved at dø
hun så også sit sexliv flimre forbi.
- Måske. Det husker jeg ikke. - Det gør jeg.
Du er gode venner med Sandy Cranwell?
- Ja, igennem lang tid. - Vil du tale med hende for mig?
Du ligger, som du har redt.
Og du er god til at ligge, ikke sandt?
Hvad skal jeg sige, Shippy? At jeg er en tøjte?
At jeg har været i seng med alle mænd i N.Y. og nogle i Brooklyn?
Godt. Det har jeg måske. Er det det, der skal til?
Godt, jeg er en stor tøjte.
Vil du så hjælpe mig?
- Det tror jeg ikke. - Fint.
Jeg befamlede kun din mands flade røv, fordi jeg var fuld.
Jeg finder selv ud.
Dagen efter besluttede Miranda at checke sine nye omgivelser.
Pludselig var det hende, der checkede ud.
Det var det sære ved New York.
Man vidste aldrig, om en taxa ville blive ens død, redning... eller begge.
Det var langt ude.
Som om jeg druknede og døde på samme tid.
De siger, det var et angstanfald.
Og det skulle jeg betale 500 dollar for at finde ud af.
Hvad er der i vejen?
Gransk mit ansigt. Halvdelen af det vil være væk til min begravelse.
Jeg vil være død, min kat vil være glad.
Charlotte vil støve mænd op ved graven ved siden af.
Træk vejret, søde.
Jeg er helt alene, Carrie.
I nødstilfælde bliver der ringet til mine forældre.
Og jeg kan ikke lide dem. Og de bor i Pennsylvania.
- Du kan ringe til mig. - Nej. Du har telefonsvareren på.
Jeg lover at svare.
Du gjorde rigtigt i at købe den lejlighed.
Du er vild med den, ikke?
Og du bliver ikke alene for evigt.
Jeg vidste ikke, om nogen af os ville ende med at være alene.
Men jeg vidste, at Miranda ikke måtte få endnu et angstanfald.
Ovre i Queens skulle Charlotte til at få sig en overraskelse.
- Du har liljer med. - Du sagde, hun elskede dem.
- Sig, det er dine søstre. - Jeg har ingen søstre.
Charlotte var ikke den eneste, der genoplivede Ned.
Charlottes forhold døde, hvor det begyndte.
Hun kunne leve i skyggen af en død kvinde
men ikke i skyggen af tre levende.
Den lørdag nåede Samantha bunden, også kendt som Javier House.
Ingen ringede tilbage til hende, hun havde ikke rejst penge.
Det eneste, hun kunne gøre for Javier House, var at bygge det.
Efter timers hårdt slid oplevede Samantha sin egen genfødsel.
Det var Leonardo DiCaprio, ex machina.
Leonardo og Samantha blev venner. Mareridtet var forbi.
Leonardo DiCaprio havde ført Sam tilbage i de sociale kredse.
Miranda havde lige fået nogle foruroligende nyheder.
Realkreditforeningen havde lavet rod i hendes ansøgning
og opført hende som separeret.
Miranda blev nødt til at skrive et ydmygende brev.
"Jeg er sin..."
Miranda havde et valg. Hun kunne gå i panik eller blot skrive.
"Single."
Dermed dræbte Miranda sine angstanfald.
Hun indså, at hun nok ikke ville dø alene.
Men hendes kat fik rigeligt med mad for en sikkerheds skyld.
Fire ubesvarede opkald senere var det min tur.
- Godt. Du er i live. - Vent! Hvor skal du hen?
Hjem. Jeg er gammel. Det er over min sengetid.
Jeg er ked af det.
Godt. Jeg havde billetter til Yankee-kampen.
- Fandens! Hvem tog du med? - En, der ringede tilbage.
Jeg fik déjå-vu.
Jeg, Big, en indgang og blandede følelser.
- Vent, ikke her. - Lad nu være, Carrie.
Kom. Vi går ud.
Jeg tog ham med til det mindst sexede sted.
Jeg er god! Så du det?
Mon ikke.
To fadøl senere morede vi os fortrinligt.
Kender du min version af helvede? At have lejede, tofarvede sko på.
Ikke forstyrre spilleren.
- Så du det? - Ja, det var flot.
Se.
- Jeg vandt. - Bedst af tre.
- Vil du spille et spil til? - Måske.
Er du sikker på, du er parat til at lade livet igen?
Jeg vidste ikke, hvad vi talte om, men jeg kendte svaret.
Lad os gøre det.
Vi nåede aldrig til det andet spil.
Jeg vidste ikke, om det var det rene selvmord.
Jeg vidste kun, at Big og jeg var blevet født på ny.
Og jeg havde aldrig følt mig mere levende.